- Lys. - Lyset.
Tak.
Mange tak. Jeg er ikke enig, men jeg sætter pris på det.
Det her er det rareste sted i en radius af mange kilometer.
Kunsten at berømme en bygning og skide på byen med én sætning.
Det er sært.
Der er ikke den store forskel på fortove og veje for fodgængere.
Folk går bare midt på vejen.
Jeg elsker at rejse. Jeg bor i New York.
Det der hjælper ikke det mindste. Jeg bor i New York.
En gammel dame i kvarteret går tur med sin hund. Hun er vildt gammel.
Hun står der bare og er gammel, og hunden kæmper mod tyngdekraften.
Sikke et par. Hunden har et dårligt øje.
Og hun har et dårligt øje. De står der og ser gaden todimensionelt.
Hun har altid en sweaterkjole på. Det var nok en sweater, da hun var 1,78.
Nu er det en kjole. Og hendes ben er et mareridt.
De er hvide med grønne striber og knogler, der stikker ud.
En mand uden ben kom forbi i rullestol, og han sagde: "Nej, tak!"
"Jeg vil ikke have de der."
"Jeg vil hellere have luft hernede, som jeg har nu-
- end at skulle se ned på det møg."
Jeg ser de to hele tiden. Og jeg håber, at hun dør først-
- for hendes skyld, for jeg tror ikke, at hun kan klare at miste hunden.
Jeg er ikke nervøs for hunden. Den ved ikke engang, at kvinden findes.
Hunden er bevidst om ting, der er højst 10 cm fra hovedet.
Dens liv består af perioder på to sekunder ad gangen:
Det sekund, den er i nu, og sekundet, den lige har oplevet.
Men hvis den dør, bliver kvinden knust, for hunden er alt, hun har.
Det ved jeg, fordi hun har den.
Hvis hun havde nogen i sit liv, ville hun ikke beholde den møghund.
Hvis nogen i hendes hus sagde "Godmorgen, Gladys!"-
- ville hun skylle den ud i toilettet.
Hunden sidder fast i afløbet.
Hun giver op og må skide på sin hund resten af livet.
Har I nogensinde skyllet et kæledyr ud? Jeg skyllede min datters fisk ud.
Jeg kom hjem, og fisken var død, så jeg skyllede den ud.
Det er underligt, for de bor jo i vand.
Man lægger den i toilettet og ser, at den er død.
Men når man skyller den ud, ser den ud til at sprælle af liv.
"Jeg sov til middag for pokker!"
"Du må være i konstant bevægelse for at få respekt her."
Min datter sagde: "Hvorfor døde den?"
"Hvorfor den døde? Det er da lige meget? Derfor."
"Det er årsagen. Det var lige meget, om den levede. Derfor er den død."
"Den kendte ikke sit navn og elskede dig ikke. Det er de kolde fakta."
Jeg tog mine børn med i akvariet i Boston.
Vi kiggede på en sæl eller en søløve. En af dem.
Jeg er ligeglad. De behøver ikke hedde noget forskelligt.
De er ligeglade, vi er ligeglade.
Kun tre forskere bryder sig om, hvad vi kalder dem.
Forskerne kan sige, at fremover vil sæler og søløver-
- og hvalrosser-
- og også pingviner-
- hedde sæler.
Og vi ville sige: "Ja, det er fint."
"Klart."
Så vi kigger på sælen eller søløven, og den kigger på os.
Den siger sådan her.
De er ulækre, når man ser dem rigtigt. Det er de fleste dyr.
På en bondegård vil man se små, hvide bæhlam.
Men de er fede og lortefarvede og lyder sådan.
"Du godeste, hvor frygteligt."
Sæler lyder ikke sådan, men sådan.
Min datter spurgte: "Hvad siger den?"
"Jeg er en slave!"
"Slå mig ihjel!"
Hvor frygteligt at være noget andet.
Jeg er glad for at være det her.
Det er ret godt, når man tænker på alternativet.
Hvis man er noget andet, er man en del af fødekæden.
Vi er uden for fødekæden.
Jeg ved ikke, om vi sætter pris på, at vi er ude af fødekæden.
Det er en kæmpe opgradering.
Alle andre levende væsener bliver ædt til sidst.
Sådan slutter alt liv, men ikke menneskets.
Alt liv slutter sådan.
Vi er de eneste, som dør af alderdom i en seng.
"Jeg elsker dig. Farvel."
Tænk, hvis vi stadig var en del af fødekæden.
Det ville være endnu en ting, vi skulle håndtere.
Man har allerede en dårlig dag.
Man brænder det ristede brød, men har ikke tid til at lave noget nyt.
Ens barn siger "blæ!" Og man siger: "Javel."
Man føler bare: Hvorfor?
Man får brev om, at man har fået ny telefonkontrakt-
- og at ens huslån er flyttet til en anden bank. "Hvad? Jeg er ikke med."
Man går på arbejde...
"Fandens!"
"Der er altid geparder på togstationen!"
"Hold op!"
Ville hajer synes, at det var pinligt-
- hvis de vidste, at vi kan se deres rygfinner stikke op?
De ville blive sure. Jeg tror ikke, de ved det.
De tror, de er smarte.
De svømmer omkring. "Ingen aner, hvem der er hernede!"
Vi siger: "Uden tvivl en haj."
Tænk at være et rovdyr. Når man bliver sulten-
- er man nødt til at jage en mand, som løber for livet.
"Hold op! Kom her!"
Man holder ham fast og bider i halsen, til han holder kæft-
- så man kan spise hans mave, inden man går på arbejde.
Det er noget møg. Det er derfor, dyr samarbejder.
"Du jager forældrene væk, så spiser jeg barnet. Og så kommer du."
"Skidt med det. Jeg spiser småbørn."
"Voksnes kød er ikke godt."
Hov. Nå da.
Godt. Fandens.
For pokker da.
Idiot.
Det her er i øvrigt ikke en bøsset stemme. Det er det ikke!
Jeg bor i New York i en hyggelig ejendom.
Da jeg voksede op, havde jeg ingen penge. Min mor havde ingen.
Jeg er ikke vant til rare ting.
En have med blomster og springvand og små marmordrenge, der pisser.
Hvad er det med springvand?
Alle, som laver skulpturer til dem, er pædofile. Ingen springvand uden...
"Kan du lave et springvand?" "Jeg begynder med det samme."
"Åh! Ja! Ja!"
"Det er færdigt!"
Det er små drenge, som pisser på en græsk gud, som ligner ham.
"Pis på mig i al evighed."
Sådan et springvand står der i haven ved min ejendom.
Da jeg lige var flyttet ind, gik jeg ned i haven.
Jeg så ikke godt ud. Søndag morgen er jeg mindst præsentabel.
Jeg havde pletter af mad og mig selv og den slags.
Jeg sidder der...
Og? Klap i.
Nå, men...
Jeg sidder på en stenbænk og føler mig lidt malplaceret.
Der var flotte dørmænd. Jeg ser en fyr, som kigger på mig.
Han ser flot ud. Han har brune sko på.
Jeg kan se, at han ikke tror, at jeg bor i ejendommen.
Han tror, at jeg er kommet ind fra gaden.
Jeg kan se, at han overvejer at gå over til mig.
Jeg tænker: "Gør det. Kom nu. Kom nu, kom nu."
Jeg forsøger at se mere ulækker ud og trækker op i blusen.
Han tænker: "Det her går ikke!" Og går over til mig.
Og jeg glæder mig sådan til det.
Jeg har ikke gjort noget galt, men han tror, at jeg har.
Han går over til mig og siger: "Undskyld, bor du i ejendommen?"
Og jeg siger: "Nej."
Hvorfor ikke begynde med det?
Han siger: "Hvad laver du så her?"
Jeg sagde: "Jeg må hvile mig. Jeg har det svært."
Han sagde: "Det her er privat område."
Jeg sagde: "Jeg tror ikke på den slags."
Jeg sagde de værste ting, jeg kunne sige til ham.
"Du må gå." "Kan jeg ikke blive i fem timer?"
Han siger nej og går over til dørmanden.
Jeg kan se, at han taler om mig.
Dørmanden siger: "Han bor her. Det er i orden."
Og hans ansigtsudtryk var så...
Det var en skøn blanding af vrede og forvirring.
Det var. Som om jeg havde opfundet en ny måde at såre nogen på.
Jeg er 45, halvvejs i et sundt liv, eller snart færdig med et usundt liv.
Jeg ved ikke hvilket. Først når det er slut, ved jeg, hvor jeg er nu.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg lever.
Den forventede levealder er ret god. Livet har en god længde.
Hvis jeg skulle dø nu, ville folk sige: "Hvor synd."
Hvis jeg dør om fem år, siger de: "Nå."
Så snart, man er fyldt 50, kan det blive aktuelt.
Ingen våger over døde 50-årige med stearinlys.
Nogle mennesker bliver 80 eller 90.
Nogle bliver 114, og man hører om dem i nyhederne.
En gammel type siger: "Jeg har mødt Napoleon." "Nej, du gjorde ej!"
"Du er verdens ældste løgner."
Når man er 45, er man ikke gammel, men man forstår, hvordan det føles-
- især hvis man ikke har passet på sig selv.
Nogle gange tænker jeg: "Begynder det her allerede?"
Dette sker ofte: Jeg ser tv eller laver ingenting-
- og pludselig indser jeg, at jeg må tørre mig i røven.
Der skete ikke noget.
Men jeg må tørre mig i røven med det samme.
Jeg går på toilettet kun for at tørre mig i røven. Allerede? Jeg er 45.
Mit røvhul er allerede sådan. "Tør røv..."
Mit røvhul er som elastikken på gamle pyjamasbukser-
- slapt og udueligt.
Mit røvhul er som en sæk blade, som ingen har bundet for.
Den står på græsplænen, fuld og åben.
Og spilder blade på græsplænen ved det mindste vindpust.
Et barn sparker den omkuld på vej hjem-
- efter en hård dag i skolen.
"Møg!"
Det er en god beskrivelse af mit røvhul.
Her er noget andet ved min alder: Lad os sige, at jeg sidder et sted.
Jeg elsker at sidde.
Jeg vil hellere sidde ned end at stå op og bolle.
Det her er meget bedre end en orgasme.
Hvis nogen siger til mig, at jeg må gå ind i et andet lokale-
- må jeg vide præcis hvorfor.
Man skal forklare det hele for mig. "Men hvorfor?"
"De bugserer din bil væk!" "Ja, den slags sker."
"Jeg accepterer det."
Det er stort at rejse sig op.
Først må jeg overveje, om jeg vil blive ved med at være i live.
Så må jeg begynde at vugge for at komme i bevægelse.
Det er som at prøve at få en gammel Honda løs fra sneen.
For helvede!
Det værste øjeblik hver dag er, når jeg tager strømper på.
Det er altid det værste, også hvis jeg får en frygtelig dag i fremtiden-
- hvor min mormor bliver myrdet af min farmor.
Hvis det skulle ske, ville det værste den dag være at tage strømper på.
For at få strømper på, skal jeg have hænderne forbi tåen, som stikker op.
Når jeg sidder her, forstår jeg ikke, hvordan jeg gør det.
Det er som at folde en bowlingkugle på midten.
Jeg kan mærke, hvordan fedtet presses op mod de vitale organer.
Jeg kan mærke, at alle systemer holder op med at fungere.
Jeg må lægge mig på ryggen sådan her som en 18-årig.
Jeg mister bevidstheden.
Jeg ved, at andre har det svært her i livet.
Jeg ved det.
Jeg så Michael J. Fox på tv. Han har Parkinsons.
Han sagde, at tandbørstning tager to timer om dagen og er en plage.
Jeg tænkte, at det er noget rigtigt møg.
Ligesom at tage strømper på.
Desværre, Michael, dine problemer gør det ikke lettere.
Jeg kan børste dine tænder, hvis du giver mig strømper på.
Jeg kan godt lide at blive ældre. Når man er ældre er man klogere.
Man skal lytte til de ældre. De har måske ikke ret-
- men selvom de tager fejl, er det baseret på mere information.
Ældre er klogere. Hvor mange her er 45 år eller ældre? Klap.
Godt. Det var omkring 60 ud af 2.400.
Det interessante er, at der er mange flere. Jeg kan se jer.
Vi er i Arizona. Mange flere er i den alder, men de klappede ikke.
Hvorfor ikke? For de er kloge.
De tænker: "Jeg behøver ikke klappe. Jeg behøver ikke gøre noget."
De har ret. Man skal aldrig give sig til kende.
I ved jo ikke, hvorfor jeg spørger!
"Brænd alle over 45!" Hvordan ved I, at jeg ikke vil sige sådan?
Hvor mange her er 40 eller yngre? Klap.
Det sker hver gang.
Hver gang. Det er sært at fejre, når I ikke er de eneste her.
Det er som at gå ind på kræftklinikken og sige: "Ikke mig!"
"Jeg har det ikke!"
En 55-årig skraldemand er en million gange klogere-
- end en 28-årig med tre ph.d. Er.
Meget klogere, for den idiot har kun tænkt på tre ting i 15 år.
Han er uduelig.
Skraldemanden er 55. Han har livserfaring.
Han rejste til Cape Cod. Han så et lig i hotellets pool.
Han tog en bus til Montreal.
Han fik et håndjob i et tivoli...
...af en mindreårig.
Altså ikke en mindreårig.
Ikke en mindreårig, en minearbejder.
Forstår I? Minearbejder.
En voksen mand, der arbejder i en mine.
Med beskidte hænder gav han den 55-årige et håndjob i et tivoli.
Han har erfaring. Han ved mere.
Han har set historiske begivenheder.
Han har bevidnet historien. Han så Nixon gå af på direkte tv.
Jeg og de få, som klappede, så USA's præsident græde-
- og så gå af som præsident.
Det var vildt, for ingen vidste, hvad der så ville ske.
Folk siger: "Præsidenten er en skuffelse."
Vores præsident græd som en gal. Så fløj han sin vej i en helikopter.
Hele nationen så ham flyve af sted.
Jeg elsker at blive ældre. Jo ældre, jeg bliver, desto bedre bliver livet.
Mit sexliv er meget bedre nu, hvor jeg er 45.
Det her er i orden, når man er 45.
Det er ikke sjovt at være sådan her som 17-årig.
Nogle har det bedre som unge: Unge, tynde fyre.
Man har verdens bedste liv, hvis man er en ung, tynd fyr.
De dukker bare op med et stort adamsæble og en stinkende T-shirt.
"Jeg er her for at få nem sex resten af livet."
"Så hvor finder jeg? Nå, overalt."
For fyre som mig er det her ingen sjov ungdom.
Det bliver bedre. Jeg vil lave en "det bliver bedre"-reklame-
- for tykke, unge fyre. Vi har brug for opmuntring. En på tv, som siger:
"Jeg ved, at du har det svært nu. Du er lidt tyk og har intet ansigt."
"Din værdi på det seksuelle marked er lig nul."
"Du føler dig usynlig, fordi du er det."
"Men det bliver bedre. I vokser op, og du ser sådan ud hele livet."
"Men ikke dem. Deres muligheder mindskes hurtigt. Men du er der."
"Sørg for at være ansat og vasket, så bliver du fantastisk."
"I 40erne er du den gren, der redder hende fra at falde."
"Det bliver helt utroligt."
"Først må hendes omstændigheder matche dit udseende."
"Men det skal nok ske."
"Når det virkelig gælder, vil du være verdens mest sexede mand."
"Det kræver tid. Formelen er: Fisse plus tid, delt med indkomst i anden."
Alle har deres tid.
Altså ikke alle.
Der er mennesker, som aldrig vil finde nogen. Nemlig.
Folk siger: "Der er nogen for alle." "Nej, det er slet ikke sandt."
"Sig det ikke. Det er grimt over for dem, som aldrig finder nogen."
Der er millioner af mennesker, som vi alle synes, er tudegrimme.
De får ikke engang et kys på munden.
Ingen rører ved deres kønsorganer. De vasker dem, og så dør de.
Hvis I har ondt af dem, så bol med en af dem og løs problemet.
Godhjertede som I er.
Bol med en af dem! "Nej..." Det tænkte jeg nok.
Vi er onde. Ingen gør det. Ingen vil i seng med en med lavere status.
Man går i seng med dem med højere eller samme status.
Nogle kvinder bliver overtalt af lavstatusfyre:
"Gør det. Jeg ligger helt klart højt."
Vi har en sær udvælgelsesproces. Vi vælger hinanden ved at date.
Mange hader at date, men ikke mig. Det gør mig glad at se en date.
Folk prøver stadig.
Der er mod. Det kræver mod at gå på date. Forskellige slags mod:
Manden havde modet til at turde spørge.
Han gik hen til en tilfældig kvinde. Han var skræmt fra vid og sans.
Kroppen skriger: "Gå hjem og onaner. Gør ikke det her."
Man han gik hen til hende, og hun sagde...
"Nej, giv mig et øjeblik." Han forsøger at trænge gennem muren.
Nogle gange vil hun sige ja tak til at gå ud.
Det er modigt at sige ja. Der er ikke noget mere modigt end det.
En kvinde, som siger ja til en date, er skør og har fået dårlige råd.
Hele artens overlevelse afhænger af, at de gør det.
Hvorfor går kvinder ud med mænd?
Der er ingen større trussel mod kvinder end mænd.
Vi er den største trussel mod kvinder.
Globalt er vi den største årsag til, at de kommer til skade.
Vi er det værste, der kan ske dem. Det er sandt!
Vores største risiko er hjertesygdomme.
Kun vores hjerte: "Du kan ikke blive ved med det her."
"Jeg sagde for tre slagtilfælde siden, at det her ikke er smart."
Men kvinder: "Ja, jeg kan gå ud med dig alene om aftenen."
"Er du vanvittig?"
"Jeg kan tage med dig i bilen. Hvor skal vi hen?"
"Mod din død, ifølge statistikken."
At de stadig tør!
Fyre, tænk hvis alle jeres dates var halvt bjørn og halvt løve.
"Jeg håber, den her er sød."
"Bare han ikke gør det, han har tænkt sig at gøre."
Man kan genkende den første date på den måde, de går sammen på.
Hun forsøger at forstå ham, og han er i spåner.
På en første date har mænd ingen personlighed.
Han er flere slags mænd, et par sekunder ad gangen.
Hvad som helst.
Som en kidnappers krav med bogstaver, der er klippet ud af en masse blade.
"Ja, det tror jeg også..."
Som en blind pik i rummet. Den støder i alle retninger.
Den håber at finde et guldkorn.
Nogle gange sker der noget under daten.
Kvinden bestemmer i sit hoved: "Han kan komme i seng med mig."
Det er noget, han siger. "Den var god. Han får sex senere."
Han har ingen anelse. Han prøver en masse ting.
Han aner ikke, at han har scoret.
Vi elsker kvinder. Det gør alle mænd.
Vi kigger på jer. Jeg kigger på jer som på kager i et bagervindue.
I New York var der to søde kvinder bag mig.
Jeg gik langsomt for at høre, hvad de sagde.
De var søde, så jeg ville høre, hvad de sagde. Som om det ville hjælpe.
"Vil du ikke gerne have, at manden foran ville tage os på brysterne?"
"Fint."
Det er en svaghed i alle mænd. Vi ville alle gøre det.
En kvinde kan bede en hvilken som helst mand om det-
- og 100% af os siger: "Ja. Naturligvis."
Selvom jeg er midt i en hjerteoperation. "Fint."
"Han er ikke dine bryster."
Amning skal gøre os brystfikserede, men kvinder bliver også ammet.
Spædbørnskvinder, altså.
Voksne kvinder plejer normalt ikke...
Man ser ikke en 68-årig kvinde...
En statelig kvinde som Sigourney Weaver suge på en ung kvindes bryst.
"Tak, Deborah. Vi ses i morgen klokken 14.00."
Det hører ikke til sædvanen, at gamle ammes af unge.
Men det sker i "Vredens Druer".
Jeg kan sige det, for I bør have læst "Vredens Druer".
Det er en gammel, døende mand, som suger mælk ud af en ung pige.
Og så slutter bogen!
Og man tænker: "Hvad skete der lige til sidst? Det er da skørt."
Inden anden bog er sådan. Ingen anden tyk klassiker-
- slutter med et sært, pornoagtigt afsnit.
"Og så sked Anna Karenina på hans bryst."
"Slut." Du godeste!
Bogen skifter fuldstændig tone til sidst.
Jeg har læst den i tre måneder.
Men vi elsker bryster.
Man kan altid genkende et bryst. Man genkender det.
Har I været et sted, som er fyldt med mennesker-
- for eksempel på et stadion, og albuen rører et bryst?
"Det var et bryst! Jeg ved, at det var et bryst!"
Mandens albuer er ufattelig følsomme over for brystkød.
Men et tæppesøm vil jeg ikke mærke.
Men et bryst... gennem en skjorte, en sweater og en jakke-
- og hendes jakke, sweater og bh.
"Jeg rørte ved et bryst."
Jeg rørte ved et bryst!
Jeg rørte ved et bryst.
Et bryst...
Det er noget sjældent, ligesom at finde en firkløver.
Når man kun rører ved et bryst, er det en fejl, eller man fik ikke lov.
For ellers...
Adgang til bryster plejer at bevilges for to ad gangen.
Man skal kvaje sig ret voldsomt, meget hurtigt-
- for at miste bryst-adgangen efter det første.
Så må man have sagt noget virkelig dumt ved det første bryst.
"Ja, det er ligesom din mors beskidte luderbryst."
"Jeg sagde, at jeg kan lide det. Det var det, jeg mente."
"Jeg kan lide din mors beskidte luderbryst, og jeg kan lide dit."
Mænd vil røre ved begge to. De siger ikke:
"Et er nok. Jeg er tilfreds nu. Der skal være måde med alt."
Vi vil røre ved begge to-
- selvom noget frygteligt sker: "En bombe! Kom, vi må redde dem!"
"Vi må redde dine bryster."
Jeg har set en del bryster, Jeg har set... 48 måske.
Jeg har min historie.
Jeg har været skilt i fem år. Det har været den bedste periode i mit liv.
Jeg elsker at være skilt. Det bliver bare bedre.
Hvis I bliver forelskede, synes jeg, I skal blive gift.
Så kan I blive skilt. Det er det bedste ved det hele!
Ægteskabet er larvestadiet før den sande lykke-
- som er skilsmisse! Så slipper man taget, og alt er godt.
Skilsmisse er for evigt.
Det er det faktisk.
Et ægteskab varer så længe, som man kan holde ud.
Men en skilsmisse bliver bare stærkere, som et stykke træ.
Ingen siger: "Min skilsmisse er ved at sprække."
Hvis I har et godt ægteskab, bør I blive i det.
Jeg siger bare: Bliv skilt, så får I det bedre. Beklager, det er sandt.
Min ekskone og jeg har aldrig haft så godt et forhold.
Vi er gode forældre, for vi er venner. Vi deles om børnene.
Jeg er en god, ansvarlig far. Ved I hvorfor?
Fordi jeg får lov at sige farvel til børnene hver uge.
Seriøst? Det er alle forældres drøm.
Hvem kan ikke være en god far i en halv uge?
Hver onsdag siger jeg: "Farvel, piger."
"Nu vil far hælde whisky over sin nøgne krop."
"Jeg vil ligge i mit eget møg, indtil lige før, I kommer igen."
"Derfor er jeg sådan en god far."
Min datter havde en danseopvisning på skolen.
Alle forældrene var der, og alle havde en telefon.
Børnene dansede, og alle forældrene stod sådan her.
Hver og en blokerede deres eget udsyn til barnet med en mobiltelefon.
Det eneste, børnene så, var folk med iPads foran ansigtet.
Som om vi var under vidnebeskyttelse. Børnene måtte ikke se os.
Alle ser en dårlig film af noget, som sker tre meter væk.
"Se dog på dit barn! Det er meget mere skarpt, hvis du bare ville se."
"Det er i HD."
"Hvorfor filmer du? Du vil aldrig se det."
"Du vil jo aldrig se en optagelse af ting, du gik glip af, da de skete."
"Du uploader det bare på Facebook." "I kan se det! '"
"'Jeg vil sove til middag nu.'"
"Så kan du læse alle kommentarerne: 'Hvor er det sødt! '"
Og ved I hvad? De ser det heller ikke.
Børnene danser ikke for nogen.
Ingen kigger på videoer på Facebook. De ser første ramme og skriver:
"Godt. Tilbage til det her."
Jeg kan bevise, at ingen ser videoer med jeres børn.
Tag et sekund med dans og klip det sammen med en optagelse af din røv.
Gå ind på badeværelset-
- og film din egen anus-
- som åbner og lukker sig i 20 minutter.
Klip det sammen med et sekund af dansefilmen.
Alle vil skrive det samme: "Det er bedårende."
"Jeg ser en fremtidig stjerne!"
Film ikke ting som... Livet er kort.
Jeg elsker livet. Selvom det bliver kort, er jeg heldig at have levet.
Livet er en utrolig gave, når man tænker over, hvad man får.
Man får måske ikke et lykkeligt eller sundt liv, men stadig et liv.
Her er standardaftalen, grundpakken med kanaler, man får i livet:
Man får lov at være på Jorden. For det første: Sikke et sted!
Billioner af kilometer i alle retninger er det ubeboeligt.
Det er så elendigt, at øjnene falder ud af hovedet.
Du får lov at være på Jorden og se ting, hvis du ikke er blind.
Du får lov at være her, og du får lov at spise.
Du kan stoppe bacon i munden. Når man har bacon i munden...
...er man ligeglad med, hvem der er præsident og alt muligt andet.
Så tænker jeg: "Jeg kunne dø nu." Jeg mener det.
Så godt er livet. Man kan bolle. Det er gratis, hvis man er smart.
Det indgår. Det indgår i aftalen.
Sikke en aftale! Man kan stoppe pikken ind og køre ind og ud.
Ikke ringe! Hvis man er kvinde, kan man ligge ned-
- og få en pik, som pumper ind og ud på en akavet måde, når man vil.
Lige præcis når man vil.
Hvis man er bøsse, kan man fylde sin kærestes røv med sin pik.
Og det er dejligt varmt og trangt.
Og han er din ven.
Hvis du er lesbisk, kan du gøre alle de ting, som de gør.
Du kan spise, bolle og læse "Dræb Ikke En Sangfugl". Livet er herligt.
Jeg er ikke bange for, at det slutter. Det er godt.
Jeg har ofte været vred på folk, jeg ikke kender.
Vi kan blive rigtigt ondskabsfulde i nogle situationer.
De fleste er flinke. Men i nogle situationer ændrer de sig.
Når jeg sidder i bilen, får jeg andre værdier.
Jeg er den værste person, når jeg sidder bag rattet-
- og da er jeg mest farlig.
Når man kører, må man være medfølende og ansvarsfuld.
Man kører jo et våben blandt andre våben.
Men så viser folk deres værste side.
Engang kørte der en mand foran mig, som kom over i min bane et øjeblik.
Det her kom ud af min mund: "Din uduelige skid!"
Sikke en anklage! Skal man tænke sådan om et andet menneske?
"Din uduelige skid!" Det er nogens søn.
De ting, jeg har sagt! Engang var det en pickup, som gjorde noget.
Og jeg råbte gennem vinduet: "Rend mig!"
Er det i orden et andet sted end i bilen?
Hvis I står i en elevator-
- ved siden af en anden, som læner sig lidt fremad-
- ville I så se ham lige i ansigtet og råbe "Rend mig"?
"Din uduelige skid!"
Nej, praktisk taget ingen ville gøre sådan.
Men bag glas og på lidt afstand kan man sige hvad som helst.
"Jeg håber, du dør!" Det sagde jeg til et menneske.
"Jeg håber, du dør! Hvorfor? Fordi du fik mig til at gøre sådan."
"Du testede mine reflekser. De fungerede fint!"
"Jeg håber, at dine børn bliver moderløse!"
Hvad er jeg i stand til?
Jeg vil gerne tro, at jeg er rar, men jeg ved det ikke.
Meget afhænger af situationen.
Hvis mord var lovligt, havde jeg måske myrdet nogen. Jeg ved det ikke.
Jeg vil ikke tro det, men vi har brug for loven, som forbyder mord.
At vi har en lov mod mord, er det, der forhindrer mord.
Vi tænker: "Jeg ville aldrig myrde nogen."
Det er, fordi det er noget rigtig lort at blive taget for mord.
Hvis mord var lovligt, eller bare en forseelse...
Man får et brev med posten. "Fandens, der sad et kamera."
Hvis mord var lovligt, ville der være vildt mange mord.
Normale mennesker ville myrde. Mordere ville myrde mere-
- og pæne mennesker ville kun myrde nogle få.
Men ingen ville lade være med at myrde nogen.
Man ville ikke stole på en ikke-morder, hvis mord var lovligt.
"Jeg har aldrig dræbt nogen." "Javel. Sikke en sær type."
"Ikke engang en luder? Hvad er der galt med ham?"
"Han er ligesom en mormon. Jeg hader dem."
"Jeg synes, han er sød." "Hold kæft, Janet."
Hvis mord var lovligt, ville børn opføre sig anderledes-
- for det mest almindelige ville være, at forældre myrdede deres egne børn.
I et indkøbscenter ville man se otte mødre "Hold så op! '"
"Du lyttede ikke!"
Man må træde hen over døde børn. Det bliver et problem.
"I må samle jeres døde børn op. Det er ulækkert."
"Det er ikke godt for miljøet."
"Hvis I myrder et barn et offentligt sted, så brug en rød pose."
"Der er beholdere med poser med en meters mellemrum i hele USA."
"Læg jeres myrdede børn i den røde pose med symbolet for myrdede børn-
- ved siden af symbolet for, at børn ikke skal lege med plasticposer-
- "for så kan de blive kvalt."
"I så fald kan de blive liggende i posen."
Det var mange onde tanker på én gang.
Det var et koncentrat af onde tanker.
Men forhåbentlig gør man gode ting.
Hos alle findes kampen mellem gode og onde tanker.
Der er det, jeg tror på, den gode ting.
Og så denne ting. Den tror jeg ikke på, men den er der.
Der er denne ting og denne ting.
En kategori i min hjerne kalder jeg: "Naturligvis. Men måske..."
Et eksempel:
Naturligvis skal man beskytte børn, som er nøddeallergikere.
Naturligvis. Vi må sørge for, at deres mad ikke indeholder nødder.
Alle, som arbejder med mad, må være bevidste om farlige nøddeallergier.
Men måske...
Hvis den mindste nød dræber en, er det måske meningen, at man skal dø.
Naturligvis ikke. Naturligvis ikke. Naturligvis ikke.
Du godeste!
Min nevø har det. Hvor frygteligt, hvis der skete ham noget.
Men måske...
Hvis alle gjorde sådan i et år, ville vi slippe af med nøddeallergier.
Nej. Naturligvis ikke.
Det er en tragedie, når en, som kæmper for sit land, bliver skudt.
Naturligvis.
Men måske... Hvis man tager bevæbnet til et andet land og bliver skudt-
- er det måske ikke så underligt.
Hvis man bliver skudt af ham, man skød på-
- er det måske lidt ens egen skyld.
Naturligvis er slaveri det værste, der nogensinde er sket.
I klappede, da jeg talte om børnene, som dør af at spise nødder.
I er medskyldige nu. I kan ikke vælge det bedste ud.
De børn har ikke gjort jer noget.
Naturligvis er slaveri det værste, hver gang det er sket.
Sorte i USA, jøder i Egypten... Det er frygteligt, at folk bliver slaver.
Naturligvis.
Men måske...
...er alle utrolige bedrifter gjort ved hjælp af slaver.
"Hvordan byggede de pyramiderne?" "Med død og lidelse."
Hvordan byggede vi jernbanen? Vi lod kinesere sprænge sig selv i luften.
Hvis man er ligeglad med visse mennesker, kan man gøre alt.
Menneskelig storhed bygger på, at vi behandler andre som skidt.
Hvordan kan vi have moderne teknologi?
Det hele laves på en fabrik under mareridtsagtige forhold.
Man kan have stearinlys og heste og være sød-
- eller lade nogen langt væk lide ufattelig meget-
- så man kan lægge en grim kommentar på YouTube, mens man skider.
Mange tak! I var et skønt publikum. Mange tak!
Rikke Thomsen www.broadcasttext.com